Sam.
Koliko vremena provedete kod ormara, u usporedbi s prošlim tjednom?
Manje... - Koliko manje?
Ne znam točno...
Onako otprilike? Tjedno?
Oh, niti sat na dan...
I...
Koliko dugo je prošlo... ... od vašeg gubitka?
Nadate se da ću pogađati, zar ne?
Koliko dugo?
14 mjeseci i 6 dana.
Mogu vam reći kad je bilo, sat i minutu ako hoćete...
Ne mogu pomoći.
U redu je. Pamćenje radi svoje...
- Halo? - Hej, što radiš?
Baš odlazim, kasnim kod Munca.
Razmišljao sam, možemo na večeru?
Radije bih ostala doma. Žao mi je...
Ne, u redu je.
Pripremit ću nešto posebno.
Ne, ne...
Previše je to za tebe.
Ne, ja to želim.
Jim, ja to želim, u redu?
- Hej, Eliot. - Nedostaješ mi draga.
Gdje si bila? - Bila sam na telefonu.
- Ne šali se, nisam tako mislila. Dugo se nismo družile.
Nazovi me. - U redu, bok.
Treba li vam pomoć?
Svoj auto sam parkirala... baš tu, sinoć.
Kakav auto imate?
Crveni volvo.
Hvala.
Ja zaboravljam stalno...
Jim kaže, da teško zaboravljam prošlost.
Kako se slažete!?
Jeste li se svađali ovog tjedna?
Jim se ne svađa, on pregovara.
Jeste li fizički zdravi? Kakav je vaš seks?
Kako bi se osjećali, da ja vas to pitam?
"Kakav je seks s gospođom Munce? "
Bi li odgovorili?
Da, ali bih vam više naplatio.
Što ne valja? - Imala sam kavu.
Ne, danas ne.
Sad sam je imala.
Ponudio sam vam, ali ste odbili.
Prošli put ste pili kavu.
Zaboravili ste...
Nisam zaboravila. Još osjećam ukus.
Vi...
Mirišete moju kavu i stvorili ste sjećanje na ukus.
To je sve.
Teško popuštate.
Ponekad um treba pomoć,
da nešto zaboravimo.
Očekujete da ću zaboraviti svog sina?
Mislite, da će vam ponavljanje uspomena pomoći zaboraviti Sama?
Ili da ih izmislite?
Ne.
Ne, zašto?
Hej, što je novo?
Opet ćeš raditi.
- To je super. - Ipak, to je volontiranje.
Ne znam ni da li to želim. - Mislim, da bi morala.
Bit će ti dobro. - O čemu je knjiga?
- Živčane žene i muškarci, koji su ih voljeli.
Šalim se! To je knjiga za djecu.
Oprosti.
Žao mi je.
Donijet ću lijepe čaše, one što nam je dala tvoja mama.
Govoreći o psihologiji...
...o čemu je ta knjiga?
Što si uradio, Jim?
- Što? - Što si uradio?
- Telly. - Zašto si zamijenio sliku?
- Ništa nisam zamijenio. - Misliš, da mi to pomaže? Da ga uzmeš?
Smiri se. - Hoću sliku nas troje.
Mislio si, da neću primijetiti? Da će mi biti svejedno?
Došao sam misleći, da ću sresti druge koji se ljuljaju.
Vi ste prvi.
Znamo se. Ja sam Telly.
Sjećate se, Telly Paretta. Samova mama.
Svima nam je dosta sažaljenja, ali i meni nedostaje Lauren.
Eto,
gotov sam za večeras. Moram ići.
Ne sjećate me se.
Tako je. Želite moju ljuljačku? - Ne.
Želite sa mnom doma?
Možete prespavati. - Laku noć, Ash.
Stvarno me znate.
Zato nećete sa mnom kući.
Jime.
Molim te, ne traži, zaboraviti.
Jime.
Mama, vidi!
Požuri, mama!
- To je tvoj avion. - Znam.
Sam.
Mogu li dobiti Jima Paretta, molim vas?
Da, ostavit ću mu poruku.
Ne mogu...
ne mogu vjerovati, što si uradio. S albumom...
Bila sam tako dobra...
fotografije... i brava...
ukrao si...
Želiš da te mrzim?
Želiš da te mrzim?!
Molim, molim...
molim...
Telly?
Telly.
Ne mogu...
...biti s tobom više.
Ne mogu te više gledati. Odlazi.
Telly, čekaj.
Album mogu izgubiti, ali...
Izbrisao si našeg sina.
Izbrisao si mog malog. Sve su izbrisane.
Ukrao si ga - Molim te, uvijek su bile prazne!
Što? Što to pričaš?
- Dr. Munce... - Pusti me!
Telly, to je sve! - Telly, to je istina...
Uvijek su bile prazne!
Znaš što mi govori?
Da.
Je li to psihotično?
Ne.
Moj dječak...
Moj Sam.
Telly...
Sam Parett nije nikada postojao.
Nikada nisi imala sina.
- To je ludo. - Žao mi je,
htio sam pomoći polako.
nježno, nikad nisam pomislio... - On je izbrisao kasetu...
Zamijenio je album. Kako mu možete vjerovati?
Sam, odrastao je, imao je devet godina!
Imam devet godina uspomena!
Izmišljenih uspomena. To se događa.
Zove se para-amnezija.
- Zamišljaš život... - Ne! Svi se sjećaju Sama!
- Svi - Telly!
Pobacila si.
Život ti je bio u opasnosti, dijete je bilo nedonošče.
- Ipak se je rodio. Ti si skoro umrla... - Prestani!
Posttraumatski šok je uvijek drugačiji
Ponekad ljudi izmisle drugi život...
izmišljene prijatelje, ljubavnike i djecu...
Prestanite! Zašto mi ga oduzimate?
Izmislila sam ga? Izmislila?!
To je jednostavno. Postoje fotografije...
Ljudi u vašem stanju gledaju u sliku
i vide ono što žele vidjeti. Vi ste vidjeli Sama.
Ne! Sam je slikao tu sliku!
Zamolili smo neku ženu da nas je slikala...
Nju je Jim sklonio! Imamo milijun fotografija!
Ne! Pravi album je sklonio!
Telly.
Telly, nadao sam se da ćemo to riješiti bez vaše hospitalizacije.
U redu...
Ne, ovdje su...
Ovdje...
Postoje fotografije, koje nije uzeo.
Pokazat ću vam ih.
I završit ćemo s tim, završiti!
Telly,
Telly, sjedimo.
Telly.
Telly! Telly!
Telly, gdje ideš?!
Moram vidjeti neke novine,
novine od prije 14 mjeseci.
To morate ispuniti.
Koje novine vam trebaju?
Kako...
Kako to, kako to, da nije ni u jednim...
Jeste sigurni oko datuma?
Što pokušavate pronaći?
Šestoro Brooklynske djece poginulo je u avionskoj nesreći.
Kako to!?
Moram ići.
Moram ići!
- Eliot. - Bože.
Telly! Što radiš u mraku?
Što ne valja?
Posvađala sam se s Jimom.
Žao mi je. Dođi unutra.
Posvađali smo se oko Sama.
Oprosti, oko koga?
Oko Sama!
Oprosti, tko je Sam?
Eliot... to je moj sin!
Tvoj sin?
El...
pa ti ga znaš. Čuvala si ga tisuću puta!
Ne razumijem, što pričaš! - Poznaješ moga sina!
Pričala si s njim,
kupila mu kapu, uvijek je nosio tu kapu.
Telly, plašiš me. Reci mi, što ne valja?
Telly?
Telly!
Tko je, do vraga, to?
Telly Parett. Ash, molim te...
Nećeš otići?
Ne.
Sjećaš li se mene?
Da...
Tko sam ja?
Netko u gorem stanju od mene.
Što, do vraga, radiš?
Već sam bila tu, sa svojim sinom.
Sjećaš se? - Bio je moj obožavatelj? Je l' se o tome radi?
O, da. To je... Tako je. Ti...
Ti igraš hokej.
Igrao si za Rangerse. Lauren je bila jako ponosna na to.
Reci Lauren da to cijenim. - Ne pratim hokej.
Moj sin Sam je obožavao baseball.
O baseball.
Krasna igra.
Jedini sport, koji možeš igrati dok spavaš.
- Piješ? - Ne, rado bi pričala s tobom.
O čemu?
- O tvojoj kćeri. - Nemam kćer.
Svaku večer se napiješ?
Ne, ponekad sam pijan do podneva.
- Što hoćeš? - Imala sam sina.
Moj sin Sam i tvoja kćer Lauren bili su prijatelji.
I ponekad sam dolazila po Lauren, kad smo išli u kino.
Možemo pričati o tome poslije?
Poslije čega?
Kada se naspavam.
Netko drugi je imao kćer.
Netko drugi zna tvojeg sina.
To nisam ja.
Lijepo...
Jesmo se oženili?
Nisam ja.
Ti si, i Jim je
i ne znam tko još.
Ništa ne znam.
Ne razumijem zašto nije u novinama.
Ništa ne razumijem.
To nisam ja. Nisam poludjela.
Pogledaj u radnu sobu, tamo je bila soba tvoje kćeri.
Ona je to nacrtala. To su njeni crteži!
Što si, do vraga, uradila? - Pokazala je Samu sobu.
Krevet je bio tu, do zida.
Stol je bio tu i slike iz časopisa nalijepljene tu.
- Poludjela si. - To je soba tvoje kćeri.
Netko je živio tu prije mene. Tapetama su prekrili dječju sobu.
- Zovem policiju. - Ne, čekaj! Bili smo skupa na pogrebu!
Ti, ja, tvoja bivša žena i moj muž.
Bio si živčaniji od žene.
Ona je kao i moj muž to držala u sebi.
- Ali ti i ja... - Slušaj, slušaj!!
Nismo se sreli na pogrebu! Ne poznajem te! Ne znam tvoga sina!
Lauren i Sam bili su prijatelji. Zajedno smo ih otpratili na avion...
na logorovanje. Izgubili smo ih! Poginuli su prije godinu dana!
Tada nisi pio!
Kako to znaš? - Znala sam te.
Nisi bio takav.
Prije 14 mjeseci si počeo piti, zar ne?
Zar ne?
Tad je Lauren poginula.
- Nikad nisam imao dijete! - Prije si je se sjećao.
Svi su pamtili našu djecu. Zatim se je nešto dogodilo.
U zadnjem tjednu, danu... ne znam, našu djecu su zaboravili!
Dosta! - Reci njeno ime i otići ću!
Ja izgovorim njegovo ime svaki dan!
Reci ga!
Da ga čuješ. Lauren.
Reci ga!
Lauren.
Sad pogledaj oko sebe opet.
Ona je bila tu.
Tu je živjela.
Daj mi minut. - Molim te, reci mi ako...
Daj mi minutu.
- Hoćeš kavu? - Ne, hvala.
Znam da je to teško.
Koliko se sjećaš?
Pozvao sam policiju.
Potrebna ti je pomoć. Nikada nisam imao dijete.
Moraš dobiti nekakvu pomoć.
Ja... stvarno mi je žao.
Da.
Samo sekundu, OK?
To je najbolje.
Praviti se da sam sve sanjala?
Misliš, da sam sanjala?
Moramo ići.
Hej, Carl Dayton, Nacionalna agencija za sigurnost.
Telly Parett? Mi preuzimamo nadzor.
- Mogu vidjeti vaše isprave? - Pitajte načelnika Millsa, potvrdit će!
Zdravo tata!
Oprosti tata!
Koju da obučem, tata?
Čekajte!
Gdje je? - Federalci je imaju.
Stanite!
Pustite je! - Gospodine Corell, sklonite se.
Ne razumijete.
Telly. Pusti...
Sjećam se! Sjećam se! - Sklonite se!
Sjećam se!
- Skloni ga od auta! - Sjećam se!
Sklonite se! U pravu je!
- Uhvati ga za ruke! - Bježi!
Bježi!
T- E- L- L- Y. Telly.
Poručnice Pope, rekli su mi, da je podignuta tužba protiv nje.
Upala je u nečiji stan i nije htjela otići.
Čiji stan? - G. Ashleya Corella. Poznajete ga?
- Ne. - Nekadašnji New York Ranger,
poprilično dobar. - Što on ima sa...
Tvrdila je da je izgubila sina.
Nikada nismo imali sina.
Zašto bi to tvrdila?
Mojoj ženi se priviđa, treba joj pomoć.
Gdje je?
Bila je sa saveznim agentima
i onda im je pobjegla. Gospodine Parretta...
zašto bi NSA bila zainteresirana za vašu ženu?
- Vi pitate mene? To je ludo.
Njih ne zanima ničiji stan...
i ne traže nestalu djecu. - Djeteta nema.
Uradi kako ti kažu, OK.
Volim te.
Puno ćeš mi nedostajati.
- Bok. - Bok, bok.
Zabavi se.
Volim te mama.
- Sam! - Da?
- Vidimo se! - Vidimo se!
Nadala sam se da ćeš doći tu.
I ja.
Ne razumijem to.
Stalno mislim da sam poludio...
Kako sam je mogao zaboraviti?
Moju malu djevojčicu.
Kako...
Ne mogu to...
Moraš.
Jer ne mogu to sama.
Dođi, ne bi trebali biti tu.
Na početku sam mislila da je to povezano s avionskom nesrećom.
Sjećaš se nesreće aviona TWA kod Long Islanda...
i svi su mislili da ga je...
pogodila neka naša raketa.
Sjećam se toga. - Zatim sam pomislila.
Kako je vlada izbrisala sjećanja.
To nije moguće...
Što? - Molim te...
nemoj misliti da sam luda. - Ne mislim više.
Jesi li kad osjetio kao...
da te netko, nešto promatra?
Kao nadzor?
Ne. Mislim...
katkad su ljudi oteti.
- O čemu govoriš? - Vanzemaljske otmice.
Ne, čekaj malo, plašiš me. Federalni agenti nas traže.
Slušaj me - Što znaš?
Imala sam sina, ti kćer, živjeli su i umrli.
I svi osim nas vjeruju da nisu ni postojali.
Tko bi mogao uraditi tako nešto?
Mora postojati nekakvo objašnjenje.
Tko bi mogao izbrisati našu djecu?
Sve slike, sve članke u novinama, sjećanja...
Nijedna agencija ni vlada, tko bi to mogao?
Ne znam.
Moramo u hotel. Imaš li novaca?
Ne puno. Imam kreditne kartice.
Zaboravi na njih. Upotrijebi ih i imaju nas.
Ne gledaš televiziju?
Ja čitam.
Umišljena si.
Ne, urednica sam. Zašto si tako ljut na mene?
- Jesi dobro? - Da.
Moja vrata.
NSA! Moramo pričati s vama! Ostanite uz auto!
Ovuda!
Gdje su!? - Unutra!
Tu unutra!
Na pod!
Prokletstvo, izgubili smo je!
Pretražite tu, mi ćemo pretražiti ulice.
Dobro. Idemo.
Ja ću lijevo.
- Dallas, javi se. - Dallas ovdje.
Što vidiš? Ima li što?
- Teren je čist. - OK, dođi do nas.
OK, dolazim.
Što je tvoj 20?
- Da? - Telly je.
Telly? - Gdje ste? Jeste dobro?
Ne.
Mislim, nisam ranjena, ali... neki ljudi nas love.
Što? Kako to mislite?
Našla sam nekog.
Njegova kćer je bila na istom letu. Nije se sjećao.
Ali sad se sjeća.
Kako bi to objasnili?
Kako bi objasnili, da nas love?
Telly, to je napad panike.
Reci mi gdje si. Odmah dolazim. Treba ti pomoć.
Ne, trebalo bi da mi počnete vjerovati.
To sam dobio u tobaccu.
Nisu imali puno.
Nešto moraš pojesti.
Ne znam želim li puno soli ili šećera.
Šećera.
Voljela bi da to ne radiš.
Ne brini za to.
Mislim da ću na spavanje.
Izdržala si! - Što?
Izdržala si, ja nisam. Zaboravio sam je.
- Kako si to uspjela? - Ne znam.
Što je tako važno oko nas. Ili oko naše djece.
Mislim, naša su djeca mrtva.
Zašto izbrisati naša sjećanja?
Nije da ćemo ih tražiti.